I 1941 kom tre mænd ned fra Himalayabjergene og gik ind i Indien.
De havde overlevet en 6.500 kilometer lang vandring mod friheden.
Denne film er tilegnet dem.
September 1939.
Hitler invaderer Polen.
Flere dage senere går Stalin ind østfra.
De deler landet imellem sig.
Nej.
Før vidnet ind.
Kender De denne mand?
Ja.
Hans navn?
Janusz Wieszczek.
Hvad er Deres forhold til denne mand?
Jeg er hans kone.
Kan den anklagede bekræfte dette?
Ja.
Hvad har vidnet at sige om den anklagede?
Ud fra det, han har sagt, ved jeg, at han hader partiet.
Særligt det sovjetiske folks leder kammerat Stalin.
Hvad har de gjort ved dig?
Kan den anklagede bekræfte disse beskyldninger?
Nej.
Hvad ved vidnet ellers om den anklagede?
Han har ageret som spion for udenlandske magter.
Kan den anklagede bekræfte dette?
Nej.
Vidnet kan gå nu. Vagt.
Hun har underskrevet en vidneerklæring, -
- som beskriver Deres aktiviteter som spion og sabotør.
Vil De skrive under nu?
Hvad har I gjort ved hende?
SIBIRIEN 1940
Folkefjender!
Se jer omkring, og forstå, -
- at det ikke er vores våben, vores hunde eller pigtråden, -
- der udgør jeres fængsel.
Sibirien er jeres fængsel.
Alle dets 13 millioner kvadratkilometer.
Moder Natur er jeres fangevogter, og her er hun, uden nåde.
Hvis ikke naturen dræber jer, -
- så vil de lokale indbyggere gøre det.
Der er en pris på enhver undsluppen fanges hoved.
Se de stakler. De er natteblinde. Jeg så det i overflyttelseslejrene.
Det skyldes vitaminmangel på grund af sult.
- Vil du overleve på halve rationer? - Han er gammel.
Det er jeg også, men jeg er i live i morgen. Det er han ikke.
Godhed.
Det er livsfarligt her.
- Han er amerikaner. - Her? Hvordan det?
Stalin hader fremmede.
Og det inkluderer også polakker. Du er polak, ikke?
Jeg kan godt lide jer polakker. Jeres brændende retfærdighedssans.
Jeres længsel efter frihed. Khabarov, Andrei Timofeyevich.
Wieszczek, Janusz.
Hvad er du anklaget for?
58.10.
58.10? Du er spion?
Det fortalte de mig.
- Ti år? - Nej. 20.
58.14. Sabotage. Ti år.
Og du var på den sovjetiske side, og de anklagede dig for spionage.
Torturerede de dig?
- Skrev du under på en tilståelse? - Nej.
Nej, jeg nægtede at skrive under, -
- så de torturerede en anden.
Undskyld.
Jeg var skuespiller. I film.
I min sidste film spillede jeg en aristokrat.
- De anholdt mig efter premieren. - Hvorfor det?
Det hævdedes, at jeg ophøjede den gamle adel.
Så du fik ti år for at have spillet med i en film?
Jeg har fået bedre anmeldelser.
Et til?
- Jeg spiller videre på kredit. - Kredit? Du er allerede forgældet.
Urkierne.
- Hvem er de? - Professionelle forbrydere.
Mordere og tyve. Lad være med at stirre på dem.
Vagterne lader dem styre alting. Dem bør man frygte.
Hvorfor det?
De er et biprodukt af småborgersamfundet -
- og dermed venner af folket.
Vi er politiske fanger og dermed folkefjender.
Sovjetunionen er ét stort fængsel. Slavearbejdskraft.
De kommer fra fjerne egne af sovjet-imperiet.
Alle fanget i samme net.
Er der nogensinde nogen, der vrister sig løs af nettet?
Nej, Janusz. Du må passe bedre på.
Stalin har øjne og ører overalt. Selv herinde.
Hvis du ikke passer på, -
- er du død efter et år.
Om ikke bogstaveligt, -
- så i sjælen.
Hvor længe har du været her?
11 måneder og 29 dage.
Giv mig den!
- Giv mig trøjen. - Tag frakken.
Jeg vil have trøjen.
Har din bedstemor strikket den til dig?
Det er ikke dig, der bestemmer her.
Trøjen.
For pølsen.
Lav til mig.
- Skal jeg tegne dig? - Nej. Ikke mig.
"Jim skælvede over hele kroppen, da den gamle sørøver stirrede på ham.
Hans krop var dækket af ar og tatoveringer.
Og han havde kun ét ben.
'Jeg er Long John Silver,' sagde han."
Sådan en kendte jeg. Kan I huske Igor? Han havde kun ét ben.
Klap i! Fortsæt, og du får noget brød.
Hvordan finder Long John Silver skatten?
"Så Jim satte kursen mod Skatteøen sammen med de morderiske pirater.
Mænd, som dræbte uden at blinke.
Mænd, som kun elskede guld."
- Lus? - De æder mig op.
Jeg kan et gammelt husråd. Kom med.
Minen. De sprænger om natten.
Hvad laver du?
Vi må skynde os.
Ellers er den her ikke i morgen.
Vil du efterlade den her natten over? Hvorfor?
Det får du at se.
Det kan godt lade sig gøre.
- Jeg kender en vej gennem pigtråden. - Hvordan?
Lazar, min kompagnon, var formand på bygningen af lejren.
Kun få undslipper lejrene, og jeg har ventet længe på en som dig.
En, som har styrken og viljen til at gennemføre det.
Men hvor skal vi tage hen?
Vi kan ikke tage vestpå. Der er både tyskere og sovjetter.
Og øst? Sovjetunionen strækker sig helt til Stillehavet.
Vi ville være nødt til at tage mod syd.
- Korrekt. - Men ved du, præcist hvor vi er?
Jeg mener, vi er omkring 500 kilometer nord for Bajkalsøen.
Her er søen. Lejren ligger her, og grænsen er her.
Vi kan følge søbredden. Den går stik syd.
Så krydser vi den transsibiriske jernbane -
- over til grænsen til Mongoliet og friheden.
Det er forår. Vi må vente til efteråret.
- Nej. Hvorfor det? - Hvorfor?
Fordi der er 1.000 kilometer til grænsen.
Det skal planlægges nøje. Vi skal hamstre mad.
Jeg er allerede begyndt at byttehandle med folk. Gør det samme.
Og til efteråret er vejret mere forudsigeligt.
Vi kan bruge den nyfaldne sne til at sløre vores spor.
Vi skal have mine venner med.
- Dine venner? Stoler du på dem? - Naturligvis.
De vil ikke overleve alle sammen.
Men de vil dø i frihed.
Frihed.
Holdt!
- Vejret bliver værre. - Hvad skal vi gøre?
- Du bestemmer. - Vi fryser ihjel.
- Vi må hellere gå tilbage. - Ja, men jeg bliver halshugget.
Hr. kommandør, vi dør her.
- Læg jer ned! - Vi fryser ihjel.
- Vi er færdige. - Ned på jorden!
Ned!
- Vi er døde om mindre end en time. - I kan dø nu, hvis det stod til mig.
Ja, men at miste 200 mænd ... Så vil du have meget at forklare.
- Det kunne gå ud over dig. - Ned!
Vi kunne søge ly i skoven.
Ned at ligge.
Holdt! Holdt, eller jeg skyder.
Holdt!
Stop, sagde jeg!
Jeg skyder!
Han er meget modig.
Lad fangerne søge ly i skoven.
Skyd enhver, der prøver at flygte.
Voss! Vi skal bruge nogle store grene. En på hver side og en bagtil.
Hjælp mig, Kazik. Tag den anden ende.
Ja.
- Zoran, vi skal bruge flere grene. - Masser.
Godt.
Ja. Læg den der.
Zoran! Brug dit tæppe som læsejl.
- Ind med dig. - Kom.
Kom. Kom med os. Der er ly her.
Jeg hedder Zoran. Jugoslav.
Det er Janusz, og det er Kazik.
- Tomasz Horodynsky. - De er polakker.
Voss fra Letland.
Det er det rene Folkeforbund.
Og hvem er du?
- Smith. - Hvad hedder du til fornavn?
Mister.
- Mister Smith? - Nemlig.
Du kan ikke lide at være ude i kulden, -
- kan du vel, cowboy?
Et skridt frem.
Også dig.
Et skridt frem. Et skridt frem.
Han kunne lige så godt have skudt os i går.
Vi skal i minerne.
Sådan noget seletøj brugte oldtidens egyptere også.
- Ja, men vel på deres heste. - Nej nej.
- Også på mennesker. - Hvor ved du det fra?
Jeg var professor i egyptologi. Universitetet i Leningrad.
- Er du vanvittig? De skyder dig. - Jeg må væk herfra. Jeg skal hjem.
Jeg skal hjem.
Det kan godt lade sig gøre. Han kender en vej gennem pigtråden.
Han har lagt en plan.
- Hvem? - Han hedder Khabarov.
- Skuespilleren. - Kender du ham?
Han har ikke tænkt sig at flygte.
- Hvad mener du med det? - Han lyver.
Han har været her i årevis. Han henvender sig til de nyankomne.
Han henvendte sig også til mig. Han kan godt lide at tale om at flygte.
- Jeg har kendt andre som ham. - Hvorfor skulle jeg tro på dig?
Intet er gratis i lejrene. Han suger din energi.
Din vilje. Du holder liv i hans drøm om at flygte.
Du holder ham i live. Han er en snylter.
- Du er ret kynisk, Mister. - Jeg er stadig i live.
Mere ved jeg ikke.
Men det er jeg ikke om et halvt år, og det er du heller ikke. Ikke i minerne.
Men hvis du mener det alvorligt, -
- hvis du virkelig gerne vil flygte, -
- så er jeg med.
- Jeg troede, du var en enspænder. - Man kan ikke gøre det alene.
Desuden har du en svaghed, som kunne være gavnlig for mig.
- Hvad er det? - Godhed.
Hvis der sker mig noget, regner jeg med, du vil bære mig.
Khabarov, kom med. Kom med mig.
Hvad er der?
Kom og se her. Se.
Vi kan flygte i nat.
- Snestormen dækker vores spor. - Nej.
- Det er godt nok. - Janusz, det er umuligt.
Vi skal forberede os grundigt. Vi skal lægge planer og skaffe kort.
Det bliver aldrig det perfekte tidspunkt.
- De vil ikke forvente, vi flygter nu. - Er du blevet vanvittig?
Hvad med afstanden? Der er 1.000 kilometer. Vi får brug for mad.
Vi har mad. Amerikaneren er også med. Vi har lavet byttehandler.
- Hvor længe vil det holde? - Jeg har levet i vildnisset.
- Vi kan leve af naturens goder. - Du er for ung til at forstå det.
- Det kan ikke lade sig gøre. - Skal vi så bare dø her?
- Det kan ikke lade sig gøre. - Hvordan kommer vi gennem pigtråden?
- Jeg aner ikke, hvad du taler om. - Din ven Lazar.
Han kender en vej ud, ikke? Det fortalte du mig.
Du kan ikke se noget, kan du vel?
Du må ikke efterlade mig her. Lov mig det, Andrejs.
Jeg kan holde fast i din skulder om natten.
Om dagen ser jeg fint.
Jeg vil ikke sinke jer.
Vil du ikke nok lade være med at fortælle de andre det?
Jeg dør, hvis jeg bliver her.
Schweizisk. Guld.
Først må I slukke generatoren.
Så vil der være mørkt i ti minutter, måske.
Det er jeres eneste chance. I må vente til det sidste vagtskifte.
Der er ingen hemmeligheder her.
- Hvad er det, du vil? - Jeg har uheld i spil.
Lille gæld, så tager de fingrene.
Stor gæld, så tager de hovedet.
Mig. Stor gæld.
Men jeg satser aldrig min ulv.
I får brug for en kniv, og jeg har brug for et mirakel.
De har væltet pælen!
Jeg kan ikke se noget!
Der! Pigtråden er blevet klippet over!
Slip hundene løs.
Kom så! Kom så! Fortsæt!
Vi må fortsætte.
Op med dig, ellers er vi døde! Du ved, hvor hurtigt hundene løber.
Løb, for helvede!
Mister, se på mig.
Er det nu, jeg skal bære dig?
Kom så. Kom så!
Janusz, vi kan ikke se noget.
Sneen blinder os. Janusz.
Jeg skal bruge din kniv.
Giv mig kniven.
Din kniv!
Janusz, vi må finde ly. Vi kan ikke fortsætte.
Kan I ikke se, at det her er perfekt?
De finder os aldrig i det her vejr. Aldrig!
Du glor på mig, som en slange glor på en kanin.
Han lærer mig engelsk. Taler godt, ikke?
Brød for ord, ikke sandt, cowboy?
Hvor langt er vi nået?
- 20-30 kilometer. - Ikke længere?
Kortere, hvis vi har gået i cirkler.
Lad os se på, hvad vi har.
Kom, alle sammen.
Vi deler det hele.
Og dig? Har du noget?
Og den frakke, den er ikke din. Det er Khabarovs frakke.
Ja. Han gav mig den. Og ...
Kan du se?
Han ville have sladret.
Bare rolig. Jeg talte med ham. Alt er i orden.
Du har indgået en handel med djævlen. Ved du godt det?
Har du en kniv?
Han bestemmer retningen med græs og mos. Hvad er det for noget?
- Vær taknemmelig for, du er her. - Taknemmelighed er for hunde.
Hvad er det?
Ulve. Det er bare ulve.
Kun ulve.
Sydpå.
Til Bajkalsøen.
- Du er pakhan. - Er jeg det?
- Hvad er en pakhan? - Chef for urkierne.
Vi er ikke forbrydere. Vi flygter fra forbrydere.
Jeg har holdt øje med dig.
Du har vundet min respekt med dine pinde og fyrrekogler.
Jeg vil stå imellem dig og døden.
- Så du vil være min livvagt? - Det er en urka-tradition.
Du kan regne med mig og med ulven.
- Janusz, hvornår når vi til søen? - Hvornår?
Om tre-fire uger. Måske lidt mere.
Vi er her et sted.
Og hernede er den transsibiriske jernbane. Grænsen til Mongoliet.
- Mongoliet er så langt væk. - Mongoliet?
Jeg tager længere. Til Amerika.
Hør her.
Vi har mad nok til en uge. Vi har ikke flere tændstikker, -
- men vi har Khabarovs fyrtøj.
- Vi har brug for kød. - Jeg kan sætte snarer.
Vi har ikke tid til at vente på snarer.
Vi kan finde gårde og landsbyer og få mad der.
Der er en pris på vores hoveder.
- Vi stjæler maden om natten. - Vi er ikke tyve.
Så stjæler jeg maden og spiser den, og du kan se på.
- Hvad er det? - Pigtråd.
Han laver en fiskekrog. Sådan overlever vi.
Ved at spise fisk? Men jeg kan ikke lide fisk.
Så dør du.
Kom. Vi skal have lavet et bål.
Kom. Masser af brænde. Det bliver -40 grader i nat.
- Tomasz? - Ja.
Nej nej. Ikke for meget.
Kazik?
Han er stadig ude at lede efter brænde.
Han er natteblind.
Kazik!
Janusz!
- Professor. - Jeg kom fra minen for at finde dig.
- Jeg troede, jeg var alene. - Jeg har vandret med dig.
Jeg sætter mig ned et øjeblik.
Der er ikke langt igen.
Vi klarede den.
Vi klarede den virkelig.
Er det ikke utroligt?
Herre, tag denne uskyldsrene sjæl til dig.
- Amen. - Amen.
En fri mand døde her i dag.
Men så er der da en mund mindre at mætte.
Hvad?
De vil finde vores knogler og dine malerier om 100 år, -
- og så vil de sige: "Se, et eksemplar af den tidlige gulag-mand."
Hold kæft med dine vittigheder.
- Gå ud og led efter mad som de andre. - Hold selv kæft.
Du tegner hele dagen. Jeg er syg.
Jeg laver mad. De finder maden. Hvad laver du?
Ingenting.
- Jeg får jer til at grine. - Ikke længere.
Hvem bliver den første?
- Hvad mener du? - Den første, der dør.
Jeg tror, det bliver kunstneren, -
- men det er bedre, hvis det bliver komikeren.
Hvorfor er det bedre, hvis det bliver Zoran?
Blødere.
Mere mør.
Mister fanger kun få fisk. Vi skal have kød, ellers dør vi.
Du er pakhan, og du har tænkt over det.
Det er derfor, du tog ekstra folk med. Som mad.
Vi finder mere mad, når vi når til Bajkalsøen. Der er masser af fisk.
Du sagde, vi ville nå til søen for en uge siden.
Vi er faret vild, pakhan.
Hvis jeg finder søen, er jeg tilbage om en uge.
Hvis ikke, så må I klare jer selv.
Jeg ved det godt. Vores ven Valka.
Lad ham ikke ude af syne.
Her.
Friskfanget.
Tak.
Held og lykke.
I lige måde.
- Janusz. - Jeg så den. Jeg så søen.
- Rolig nu. Rolig. - Tre dage herfra.
Saml sten, og varm dem i ilden.
Hvad er der?
Nogen har fulgt efter os.
Han er omme bag den klynge træer.
Hvis han sladrer om os, fanger de os på ingen tid.
- Han har ret. Vi må gøre noget. - Ingen slår nogen ihjel.
Ikke? Du har dræbt før.
Du beder for meget til at være uskyldig.
Valka, gå bagom, hvis nu han skulle flygte.
Fordel jer.
Valka! Nej! Nej!
Vi gør dig ikke noget.
- Hun er polak. - Hvad vil han?
Det ved jeg ikke. Det er en pige.
Hun har fulgt efter os i flere dage. - Og?
Hun har brug for mad.
Hun turde ikke tale med os, før hun vidste, vi ikke var russere.
- Vil hun slå sig til os? - Hun er også på flugt.
Hun vil sinke os.
Hun sagde, at hun er flygtet fra et russisk landbrugskollektiv.
Jeg kender folk som hende. Sigøjnere. Der er tusindvis af dem.
De er mindre værd end hunde. Pakhan, du må ikke gøre det.
- Men hun sulter. - Vi har ikke nok til os selv.
- Måske bør vi efterlade hende. - Nej, hun blev sendt til os.
Janusz, vi har ikke noget valg.
Hold jer væk. Pas på mudderet.
Rolig. Rolig. Rolig.
Valka.
Find noget brænde.
Hun hedder Irena.
- Er sæben klar? - Ja.
- Fint. - Rør rundt.
- Hvad griner du ad? - Skal du op på kontoret?
Valka, Valka!
- Kom. Det er din tur. - Valka.
Kom.
Tag trøjen af.
- Hvorfor skal vi det her? - Så vi ikke ligner forbrydere.
Op med hovedet.
Nu skal du sidde helt stille.
Op med hovedet.
Mere.
Nej.
Jeg fatter ikke, at hun er polak.
Hun er veluddannet. Hun taler engelsk og fransk.
- Virkelig? - Du kan ikke lide hende, vel?
Tal med Valka om hende. Han tror ikke på, hun er polak.
Jeg har talt med ham. Og med de andre.
Vi er enige om, at hun kommer med.
Er du uenig?
Der er ikke plads til sentimentalitet.
Ud over det med maden, så vil hun også sinke os.
Nej, den kan ikke bære os. Vi må svømme over.
Kan du svømme?
- Ja, Mister. - Du lyver ikke, vel?
- Jeg lyver ikke, kammerat. - Du skal ikke kalde mig kammerat.
Irena! Nej!
Her. Kom.
For helvede! Her. Tag maden.
- Blev dine forældre også anholdt? - De er døde.
Vi havde en gård uden for Warszawa. Da russerne kom, -
- sagde de, vi var kulakker, som udnyttede bønderne.
Mine forældre blev bange og skjulte mig i laden.
Senere fandt jeg dem.
Jeg fandt dem med ansigtet i mudderet.
De var blevet slået og kvalt med pigtråd.
Senere fangede russerne mig -
- og sendte mig til et landbrugskollektiv.
De var onde mod mig, -
- så jeg stak af.
Jeg havde ikke noget mad. Og så så jeg jer.
Du kan ikke svømme, vel?
- Hvad? - Du har aldrig været nær vand.
Men jeg kom over, og I fulgte efter.
Og du sagde, du boede på en gård nær Warszawa.
- Ja. - Så langt kom russerne aldrig.
Det var tysk territorium.
Dine forældre blev ikke myrdet, vel?
Det er noget, du fandt på.
Vi har alle sammen gjort forfærdelige ting for at overleve, -
- men du skal aldrig lyve for mig igen.
Vi har fået nok af løgne.
Vi må gå udenom.
- Lige igennem er hurtigere. - Nej. De har hunde.
Hvis de slår alarm, har vi ikke en chance.
- Vi har brug for mad, pakhan. - Det ved jeg godt.
- Men vi risikerer at blive anholdt. - Vi spilder tiden.
Hvad er der galt?
- Hvor er Valka? - Han gik bag Zoran.
- Zoran, holdt du ikke øje med ham? - Det er ikke min opgave.
Fanden tage ham.
Måske angiver han os for dusøren.
- Så risikerer han at blive anholdt. - Han er en spillefugl.
Irena, tror du, han kan finde på det?
- Måske. - Vi har ikke brug for hans kniv.
Det er en mulighed for at slippe af med ham.
Nuvel. Lad os gå.
Gå hvorhen, komiker?
Prøver du på at få os alle sammen dræbt?
Rolig nu, cowboy.
Du river min frakke i stykker.
- Idiot. - Idiot?
Er jeg det? Vi får se, hvem der er en idiot.
Hvad?
Om jeg slog ihjel? Ja.
En hund. Hvis I ikke tror på mig, så lad være med at spise.
Men I spiser, for I vil gerne overleve.
Jeg kender til overlevelse. Hele mit liv.
Og ...
... det er min fødselsdag.
I Rusland drikker vi på fødselsdage.
Hun boede på gaden.
Ligesom mig.
Så du løj?
Den historie var sørgeligere, så I måske ikke ville efterlade mig.
Mine forældre var polske kommunister.
De tog os med til Sovjetunionen for at bo i Moskva.
De ville arbejde for at gavne revolutionen.
Vi boede på Hotel Lux sammen med mange andre udenlandske kommunister.
Men de arresterede dem i 1937.
De sagde, de var spioner.
Politiet satte mig på børnehjem, og min bror, han døde.
Jeg var ti år gammel.
De kaldte mig Rykov, men jeg kunne huske vores polske navn.
Zielinska.
Jeg sagde det højt hver aften, inden jeg faldt i søvn.
Og så stak du af.
Der er ingen myg omkring dem.
Hvad skal vi gøre? Stjæle en båd?
- Nej, det er for farligt. - Folk bliver syge.
Det ved jeg godt.
Efter alt, vi har overvundet, -
- så er det måske nogle små insekter, der får os ned med nakken.
- Se der igen. Ingen myg. - Zoran. Zoran!
Hvad i alverden er det, han laver?
Myggemiddel.
- Hvad sagde du til ham? - Hvem?
Myggemanden.
"Jeg er en fange på flugt, som bliver plaget af myg."
Meget morsomt. Men hvad sagde du?
Kom nu.
- Farvel, Bajkalsø. - Godt klaret.
- Mister, vidste du, at Voss er præst? - Nej, det vidste jeg ikke.
Og Tomasz er konditor, men han vil gerne være maler.
Nå da.
Zoran havde forretninger i Moskva. Han blev anholdt på Den Røde Plads.
Han sagde, han bare tog et billede af Kreml.
Han er bogholder.
Det var fandens. Jeg har aldrig mødt en sjov bogholder før.
Taler I ikke med hinanden?
I lejrene lærer man at sige så lidt som muligt.
Mister Smith? Arbejdede han på Moskvas metro?
Han er ingeniør. Hans far var finne. Han voksede op i Amerika, -
- man han kunne russisk.
Hvorfor skulle en amerikaner flytte til Rusland?
På grund af depressionen. Hans søn flyttede med.
Hvad skete der med hans søn?
De skød ham. Han var 17 år.
Grænsen til Mongoliet ligger på den anden side af de spor der.
- Kan vi krydse den et andet sted? - Den er sådan her alle steder.
Han har ret. Vi venter til i nat.
- Hvad? - Jeg kigger bare.
Lad være.
- Valka? - Hvad?
Hvorfor har du røvhuller tatoveret på brystet?
Du burde have dem på røven, så du kan sidde på dem, når du skider.
Synes du, det er skægt? De er store mænd.
- Valka! - Ved du ikke, hvad Stalin betyder?
Stålmanden. Han tager fra de rige og giver til de fattige.
Ja, selvfølgelig gør han det.
Og så tager han dem begge to og sætter dem i en gulag i 25 år.
Pas på, ravneføde.
Tak for gæstfriheden, Moder Rusland, men jeg kommer ikke igen.
Du ved godt, de vil fange dig.
Fængsel er ikke så slemt.
Gæld er skidt, men der er mange fængsler. De finder mig ikke.
Hvad med Amerika?
Det er ikke noget for mig. "Frihed".
Jeg ville ikke ane, hvad jeg skulle stille op med den.
Vi må sige farvel, ulven og mig.
Du har ikke brug for ham mere.
Held og lykke, Valka.
Farvel, Janusz.
Se. Kan du se?
- Når vi derhen inden i aften? - Ja, det tror jeg.
- Hvad skal vi så? - Så skal vi spise.
- Godt. - Og vi skal sove.
Vi klarede det.
Mister.
De er kommunister.
Så er det også nået hertil.
Det forandrer alting.
Vi kan ikke skjule os nogen steder.
Det er et buddhistisk tempel. Måske vil de give os husly.
- Måske samarbejder de med styret. - Det er risikofyldt.
Hvad er der sket her?
Det samme, som der er sket i Rusland.
Kirker blev lukket.
Præster blev skudt eller smidt i lejre.
Religion blev forbudt.
De kom til min kirke i Letland.
De ødelagde alting, ligesom her.
Jeg tog tilbage dertil om natten.
Der stod en enkelt soldat på vagt.
Han var kun en knægt.
Jeg kvalte ham, -
- indtil hans øjne stod ud af hovedet på ham.
På en eller anden måde vidste Valka det.
Han vidste, jeg havde slået nogen ihjel i koldt blod.
- Hvor langt væk ligger Kina? - Det ved jeg ikke.
Måske 5-600 kilometer stik sydpå.
600 kilometer?
- Er Kina frit? - De kæmper mod japanerne.
Efter Kina kommer Tibet. Vi kunne tager til Lhasa.
Hovedstaden.
- Vi kan tage til Tibet. - Over bjergene?
- Til Indien? - Ja.
Ja. Det er i orden.
Hvad taler I om?
At gå gennem Tibet hen over bjergene og ind i Indien.
- Hvilke bjerge? - Himalayabjergene.
Vi kan slutte os til briterne og kæmpe.
Hen over bjergene?
Hvordan det? På et flyvende tæppe?
Hvordan?
Vi går.
Forsigtig.
Kom nu. Vågn op.
Jeg havde en vidunderlig drøm. Jeg skulle lige til at spise noget salt.
Jeg kunne næsten smage det. Jeg vil bare gerne tilbage til drømmen.
Det er en meget enkel opskrift. Bare lidt rosmarin og muskatnød.
- Muskatnød? Hvad med saltet? - Det kommer vi til.
Tilsæt olien og lad det marinere, mens du gør kyllingen klar.
- Det er her, saltet kommer ind. - Fint.
Du gnider det ind i kyllingens skind.
- Men med dobbelt så meget salt. - Nej, så bliver den alt for salt.
- Jeg er ligeglad. Mere salt. - Jeg vil ikke ødelægge den.
- Dobbelt så meget salt. - Nej.
- Tomasz. - Nej.
Forhold jer i ro. Nej, du må ikke løbe!
Smil.
Smil, alle sammen.
Goddag, goddag.
- Russere? - Nej. Amerikaner.
- Lhasa? - Ja. Lhasa. Tibet.
- Pilgrimme? - Ja.
- Ingen heste? - Vi har ikke råd til heste.
- Kone? - Nej. Datter.
Godmorgen.
Syd er den vej.
- Skal vi spise den der? - Det er enten den eller fisk.
- Den ligner en fuglerede. - Den beskytter mod solen.
Prøv den her til fødderne.
Syd. Kom så. Vi fortsætter.
Nej, det er en luftspejling igen.
Vi har ikke mere vand. Der er træer derovre.
Hvis der er træer, er der vand.
Men det er østpå. Vi skal mod syd.
- Men vi er nødt til at prøve. - Vi skal fortsætte mod syd.
- Ellers dør vi alle sammen. - For fanden. Vi er ved at dø.
- Vi er allerede ved at dø. - Stop.
Det er en luftspejling! Det er bare en luftspejling.
Der er ikke fugle over luftspejlinger.
Der er ikke fugle over luftspejlinger!
Det er en brønd!
Drik ikke for meget, for så bliver I syge.
- Her er der i det mindste vand. - Men her er ingen mad.
- Måske kommer der nomader forbi. - Hvornår?
- I næste uge? Næste måned? - Lad os blive her et par dage til.
Uden mad bliver vi bare svagere.
Måske for svage til at gå.
Jeg ved ikke. Efter de sidste dage her ...
Jeg ved ikke, om jeg kan klare det igen.
Det var et mirakel, vi fandt den her brønd.
Kan vi regne med et mirakel til? Janusz?
Giv mig en masse.
Vent, vent!
Kom så, Tomasz.
Hatten, tak.
Længere ned.
Løb! Løb!
Tilbage! I dækning!
Irena.
Lidt tørret fisk.
Tak.
Her.
- Kan du finde tilbage til brønden? - Det var langt ude af kurs.
Langt mod øst.
Der er ingen kendetegn her.
Jeg ville aldrig kunne finde den.
Når jeg hjalp min far i markerne, suttede vi på småsten.
Så følte man sig mindre tørstig.
Janusz.
Solstik?
Jeg er en ulempe for jer.
Nej nej.
Gør det ondt?
Nej, overhovedet ikke.
De må være hævede, fordi jeg har gået så langt.
Tror du ikke også det, Mister?
Jo.
Læg dig ned igen, og så dækker vi dine ben til.
- Irena, vi kan godt stoppe lidt. - Nej.
Sut på den her.
Nej. Vil du ikke nok lade være?
Kom. Vi må fortsætte.
Mit navn er Irena Zielinska.
Læg mig ned, Andrejs.
Læg mig bare ned.
Alt er i orden.
Byd dine engle at modtage hende -
- og at føre hende til himmels.
Hendes hjemstavn.
- Amen. - Amen.
Amen.
Jeg kan godt lide den her.
- Hvornår tegnede du den? - Den anden nat i gulagen.
Stakkels Kazik. Han havde altid problemer med fødderne.
Hvem er det?
- Det er dig. - Det ligner min far.
- Ser jeg sådan ud nu? - Nej. Nej, du ser værre ud.
Du har fanget hendes smil.
Se.
Det er bare en skitse, men jeg vil gøre den færdig.
- Det vil jeg. - Det er en virkelig fin tegning.
Du er en stor kunstner, Tomasz.
Det er nærmest som et fotografi. Skyggerne.
Det er virkelig flot.
Vi skal op til de bakker.
Måske er der noget vand deroppe.
Kom. Op med jer. Op.
Mister. Kom så.
Fortsæt uden mig.
Jeg er færdig.
Gå.
Gå op til bakkerne og led efter vand.
- Vent på os der. - Nej.
Vi skal nok indhente jer.
- Fandt I noget vand? - Nej.
Vis mig vej.
Vil du ikke nok vise mig vej?
Hvor er du?
Vand!
Zoran.
Heromkring.
Se engang.
Hvad hvis den er giftig?
Man skærer bare hovedet af den.
Giv mig kniven. Se engang.
- Det smager af kylling. - Ja.
En stor, sort, giftig kylling uden ben.
Det er ikke så slemt.
Valka talte om at spise hinanden, da vi var i Sibirien.
Gjorde han?
Og ville du have spist mig?
Ja.
- Ja, selvfølgelig. - Jeg ville aldrig have spist dig.
- Hvorfor ikke? - Du er for trævlet og bitter.
Jeg vil hellere spise slange.
Her er noget vand.
- Det er livsfarligt. - Hvad?
Godhed.
Hvor længe kan vi overleve på mudder og slanger?
Efterlad mig nu bare her.
Det kan du ikke, vel?
- Hør her, Mister. - Hvad?
Jeg kender måske ikke dit fornavn, -
- men jeg ved, hvad din søn hed.
- Det fortalte Irena dig. - Ja.
Må jeg sige hans navn?
David.
At sige hans navn bringer ham ikke tilbage.
Prøver du på at give mig livsviljen tilbage?
- Forhindre mig i at give op? - Er du da ved at give op?
I lejrene var der nogen, der anså døden for at være frihed.
- Hvorfor begik du så ikke selvmord? - Overlevelse var en form for protest.
- At være i live var min straf. - Straf for hvad?
Jeg tog David med til Rusland.
Og nu er der ingen til at tilgive dig.
Og du kan ikke tilgive dig selv.
Irena fortalte mig, -
- at de torturerede din kone, -
- og at hun stak dig.
Ja.
De gjorde det samme ved min dreng.
Og så skød de ham i hovedet.
Min kone er i live.
Hun overlevede og blev løsladt.
Så meget ved jeg.
Men hun vil aldrig kunne tilgive sig selv for det, hun har gjort.
Det er kun mig, der kan gøre det.
Hun piner sig selv, ligesom du gør.
Så jeg må hjem.
Jeg skal hjem.
Janusz!
Pak dine ting. Hurtigt.
Janusz!
Kan I høre det?
Hvad er det?
Tibet.
Jeg ønsker jer alt vel.
Lhasa.
Og hvor er Indien så?
Indien.
Indien? Ja.
Der er stien til Sikkim, hen over bjergene.
Mange tager den vej.
- Er der landsbyer på vejen? - Små landsbyer, ja.
De vil give jer mad og brændsel.
- Men I kan ikke tage af sted nu. - Hvorfor ikke?
Hvis det store snefald kommer, bliver det meget svært.
Vent til foråret.
Denne familie vil tage sig af jer.
Vi kan ikke krydse bjergene om vinteren.
Han sagde, det var svært, ikke umuligt.
- Janusz, det er kun tre måneder. - Det går ikke at give slip nu.
Hvis vi stopper nu, vil vi bukke under for udmattelsen.
Det er ikke at give slip. Vi er udmattede.
Jeg vil sove indtil foråret.
Du kan studere buddhisme og blive munk, -
- men først skal du lære at kunne lide deres te.
- Jeg kan allerede godt lide teen. - Godnat.
Hvad med dig, Mister? Hvad vil du lave i de tre-fire måneder?
Jeg tager til Lhasa.
Vores ven har en kontakt, som kan få mig ud gennem Kina.
Der er en amerikansk militærlejr der.
"Enhver er sig selv nærmest." Er det ikke det, I amerikanere siger?
- Zoran? - Hvad?
Vi slap fri.
Vi klarede den.
Du har ret. Han har ret.
Bortset fra et par bjerge, så er vi der.
- Vi klarede den. - Ikke os alle sammen.
Nej. Ikke os alle sammen.
Hvad vil du lave, Mister?
- Når du kommer hjem? - Hjem?
- Bygge metroer? - Måske vil jeg drive lidt rundt.
Jeg vil kæmpe.
Først mod tyskerne og så mod russerne.
Og hvad så? Vil du genopbygge din kirke?
Nej.
Jeg vil dø i kamp.
Jeg vil give Tomasz' tegninger til en avis. Få dem udgivet et sted.
Og så vil jeg lave hans kyllingeopskrift, -
- men med ekstra salt, bare for at irritere ham.
Og dig, Janusz?
Så længe kommunisterne er i Polen, kan du ikke komme hjem.
De vil skyde dig, Janusz.
Jeg vil bare fortsætte, indtil det er ovre.
Jeg vil fortsætte med at gå.
Han er gået.
Janusz!
Namaste.
Velkommen til Indien. Pas og papirer, tak.
- Vi har ingen pas. - Det gør ikke noget. Kom med mig.
- Hvor kommer I fra? - Sibirien.
- Og hvordan er I kommet hertil? - Vi gik.
8. maj 1945. Sejr i Europa.
1945-1948. Sovjetunionen påtvinger Polen kommunisme.
Et jerntæppe lægger sig over Østeuropa.
1956. Opstanden i Ungarn.
1961. Berlinmuren bygges.
1968. Sovjetunionen sender tropper ind i Prag.
1980. Den polske bevægelse Solidaritet modarbejder kommunismen.
1989. Kommunismen kollapser.
Polen frit.
Oversættelse: Jesper Buhl Scandinavian Text Service 2011